GLADIJATOR
NA VRHUNCU SVOJE MOĆI RIMSKO JE CARSTVO BILO OGROMNO,
PROTEŽUĆI SE OD PUSTINJA AFRIKE, DO GRANICA SEVERNE ENGLESKE.
VIŠE OD ČETVRTINE SVETSKOG STANOVNIŠTVA ŽIVELO JE I UMIRALO
POD VLAŠĆU CEZARA.
U ZIMU, LETA GOSPODNJEG 180. 12-GODIŠNJI POHOD
MARKA AURELIJA NA BARBARSKA PLEMENA U GERMANIJI
BLIŽIO SE KRAJU.
SAMO JEDNO, POSLEDNJE UPORIŠTE STOJI NA PUTU RIMSKOJ POBEDI
I OČEKIVANOM MIRU ŠIROM CARSTVA.
GERMANIJA
Gospodine. -Generale.
Mršavi su i gladni.
Još ništa? -Ni znaka.
Koliko ima kako je otišao? -Skoro dva sata.
Hoće li poći u bitku, gospodine? -Uskoro ćemo saznati.
Vojniče, naredio sam da katapulte pomakneš napred.
Van domašaja su. -Domašaj je dobar.
Opasnost po konjicu... -Je prihvatljiva. Slažeš se?
Kažu ne.
Ljudi trebaju shvatiti kada su pokoreni.
Bi li ti, Kvintuse? Bi li ja?
Snaga i čast. -Snaga i čast.
Na moj znak, započnite s napadom.
Napuni katapulte. Pešadija, postavi se za napad.
Strelci spremni. -Strelci!
Zategni! -Zategni!
Fratres (braćo)!
Maksimus!
Za tri nedelje, ću ubirati svoju letinu.
Zamišljajte gde ćete biti i ostvariće vam se.
Držite liniju! Budite uz mene!
Ako se zateknete sami kako jašete kroz zelene poljane sa suncem na licu...
nemojte se brinuti.
Jer u Elisejskim ste poljima, i već ste mrtvi!
Braćo, ono što činimo za života...
odjekuje u večnosti.
Vuci!
Katapulti su spremni, gospodine!
Strelci, zapalite! -Zapali! -Zapali!
Strelci, nategnite!
Odapni!
Držite liniju!
Držite se uz mene!
Rim pobeđuje!
Misliš li da zaista umire?
Umire već deset godina.
Da ne umire, ne bi poslao po nas.
Možda mu samo nedostajemo.
A senatori? Ne bi ih sazvao da... -Mir, Komoduse.
Nakon dve nedelje na putu, od tvog neprekidnog spletkarenja boli me glava.
Doneo je odluku.
Objaviće je.
Imenovaće mene.
Prvo što ću učiniti...
biće da mu iskažem počast igrama dostojnim Njegovog veličanstva.
Za sada, prvo što ću ja učiniti, jeste otići u toplu kupku.
Vaša visosti?
Izgleda da smo skoro stigli, gospodine.
Gospodaru. -Gde je car?
Na frontu je, gospodaru. Tamo su već 19 dana.
Ranjenici još pristižu.
Mog konja.
Gospodaru.
Poljubac?
Još jednom si dokazao svoju vrednost, Maksimuse.
Nadajmo se poslednji put.
Nemamo se više protiv koga boriti, veličanstvo.
Uvek ostane neko protiv koga se može boriti.
Kako da nagradim najvećeg rimskog generala?
Pustite me kući?
Dom.
Slave vas, Cezare.
To je za tebe, Maksimuse. Tebe slave.
Jesam li je propustio? Jesam li propustio bitku?
Propustio si rat.
Čestitam, oče.
Žrtvovaću stotinu bikova u čast tvog trijumfa.
Poštedi bikove.
Odaj počast Maksimusu. On je dobio bitku.
Generale. -Visosti.
Rim te pozdravlja, a ja te grlim kao brata.
Previše je vremena prošlo, prijatelju.
Visosti. -Evo, oče.
Nasloni se na moju ruku.
Mislim da je vreme da odem.
I to mi je ponos Rima.
Generale. Još si živ?
Još uvek. -Bogovi sigurno imaju smisla za humor.
Bogovi te sigurno vole. -Valerjuse.
Vraćate se u kasarnu, generale? Ili u Rim?
Domu. Mojoj ženi, sinu i žetvi.
Maksimus zemljoradnik. Još mi je teško to zamisliti.
Znaš, Kvintuse, zemlja se spere mnogo lakše od krvi.
Evo ga. -Visosti.
Senator Gajus, Senator Falko.
Čuvaj se Gajusa. Sipaće ti medeni napitak u uho...
i jednog ćeš se dana probuditi govoreći samo: "Republika."
Zašto ne? Rim je osnovan kao republika.
Da, a u republici senat ima vlast.
Ali na senatora Gajusa to, naravno, ne utiče.
Kakav je vaš stav, generale? Car ili senat?
Vojnik ima tu prednost da može gledati neprijatelja u oči, senatore.
Uz podršku vojske, mogli biste biti politički vrlo jaki.
Upozorio sam te. Sada ću te spasiti. Izvinite nas, senatori.
Trebaće mi dobri ljudi poput tebe.
Kako vam mogu biti na usluzi, visosti?
Ti si čovek koji zna kako se komanduje.
Izdaješ naređenja, naređenja se izvršavaju i bitka je dobijena.
Ovi senatori spletkare, prepiru se, laskaju i obmanjuju jedni druge.
Maksimuse, moramo spasiti Rim od političara.
Mogu li računati na tebe kad dođe vreme?
Kad me Vaš otac razreši dužnosti, nameravam otići kući.
Kući? Niko to nije zaslužio više od tebe.
Nemoj se preterano opustiti. Mogao bih te ubrzo pozvati.
Lusila je ovde. Jesi li znao?
Nije te zaboravila.
A ti si sada važan čovek.
Da si se samo rodila kao muškarac, kakav bi samo Cezar bila.
Oče.
Bila bi jaka.
Pitam se, bi li bila pravedna?
Bila bih onakva kakvu si me učio da budem.
Kako si putovala?
Dugo. Neudobno. Zašto sam došla?
Treba mi tvoja pomoć. Oko tvog brata.
Naravno.
On te voli. Uvek te voleo.
A sada, trebaće te više no ikad.
Dosta politike.
Pretvarajmo se da si ti kći koja me voli, a da sam ja dobar otac.
Ugodno je maštati o tome, zar ne?
Poslali ste po mene, Cezare?
Cezare? -Ponovi mi, Maksimuse.
Zašto smo ovde?
Za slavu carstva, veličanstvo.
Ah, da.
Da, sećam se.
Vidiš li onu kartu, Maksimuse?
To je svet koji sam ja stvorio.
Dvadeset pet godina, osvajao sam, prolivao krv i širio carstvo.
Otkako sam postao Cezar samo sam četiri godine proveo bez rata.
Četiri godine mira od dvadeset.
A za šta?
Doneo sam mač. Ništa više.
Cezare, vaš život... -Molim te, ne zovi me tako.
Dođi. Molim te.
Dođi, sedi.
Porazgovarajmo, vrlo jednostavno, kao muškarci.
Maksimuse, govori.
5000 mojih ljudi je napolju u ledenom blatu.
Od toga je 3000 okrvavljeno. 2000 nikada neće otići odavde.
Ne želim verovati da su se borili i umrli nizašta.
A šta želiš verovati? -Borili su se za vas i za Rim.
A šta je Rim?
Video sam dosta ostatka sveta.
Surov je, okrutan i mračan. Rim je svetlost.
Pa ipak nikad nisi bio tamo.
Nisi vidio u šta se pretvorio.
Ja umirem, Maksimuse.
Kad čovek vidi svoj kraj, želi znati da je njegov život imao neku svrhu.
Kako će me svet u budućnosti spominjati?
Hoće li me pamtiti kao filozofa?
Ratnika?
Tiranina?
Ili ću biti car koji je Rimu vratio njegovu pravu prirodu?
Bio je jednom san koji se zvao Rim.
O njemu se moglo samo šaptati.
Sve malo glasnije od šaputanja, i nestao bi toliko je bio krhak.
I bojim se da neće preživeti zimu.
Maksimuse, šapućimo sada...
zajedno, ti i ja. Imaš sina.
Pričaj mi o svom domu.
Moja kuća je u brdima iznad Truhila. Vrlo je jednostavna.
Ružičasto kamenje koje se ugreje na suncu.
Povrtnjak koji danju miriše na trave, a naveče na jasmin.
Pred ulazom je divovska topola.
Smokve, jabuke, kruške.
Zemlja je crna. Crna poput kose moje žene.
Grožđe na južnim obroncima, masline na severu.
Divlji poniji se igraju blizu kuće. Draže mog sina. On želi biti poni.
Kada si prošli put bio kod kuće? -Pre dve godine, 264 dana i ovo jutro.
Zavidim ti, Maksimuse.
Imaš lep dom. Vredi se za njega boriti.
Ima još jedna dužnost, koju tražim da izvršiš pre no što odeš kući.
Šta želite da učinim, Cezare?
Želim da posle moje smrti, ti postaneš namesnik Rima.
Ovlastiću te samo sa jednim ciljem, a to je da vratiš vlast narodu Rima...
i okončaš korupciju koja ga je oslabila.
Prihvataš li ovu veliku čast koju sam ti ponudio?
Od sveg srca, ne.
Maksimuse, zato to moraš biti ti.
Ali sigurno ima neki prefekt, senator, neko ko poznaje grad i shvata njegovu politiku.
Ali tebe politika nije iskvarila.
A Komodus? -Komodus nije moralna osoba.
Znaš to još od svoje mladosti, Komodus ne može vladati.
On ne sme vladati.
Ti si sin kakvog sam trebao imati.
Komodus će prihvatiti moju odluku.
On zna da ti je vojska odana.
Treba mi vremena, veličanstvo. -Da.
Nadam se da ćeš pristati do zalaska sunca.
A sad me zagrli kao sin.
I donesi starcu još jedno ćebe.
Moj otac ti je sada sklon. -Gospo.
Nije uvek bilo tako. -Mnogo se toga menja.
Mnogo. Ne sve.
Maksimuse, stani.
Da ti vidim lice.
Izgledaš uzrujano. -Izgubio sam mnogo ljudi.
Šta je moj otac hteo od tebe?
Da mi poželi svako dobro pre no što odem kući.
Lažeš.
Uvek sam znala kad lažeš jer nikad nisi bio dobar u tome.
Nikad nisam time stekao tvoju naklonost. -Istina.
Ali nikad nisi ni morao.
Život je jednostavniji za vojnika.
Ili možda misliš da sam bez srca?
Mislim da imaš dara za preživljavanje.
Maksimuse, stani.
Je li zaista tako strašno što me ponovo vidiš?
Ne. Umoran sam od bitke.
Teško ti je gledati mog krhkog oca.
Komodus očekuje da će otac za koji dan objaviti ko će ga naslediti.
Hoćeš li služiti mom bratu kao što si služio njegovom ocu?
Uvek ću služiti Rimu.
Znaš, još uvek te spominjem u svojim molitvama.
Da. Molim se.
Bilo mi je žao kad sam čuo da ti je muž umro. Žalio sam za njim.
Hvala. -Čujem da imaš sina.
Da. Lusijusa.
Skoro mu je osam godina.
I mom je sinu skoro osam.
Zahvaljujem ti za molitve.
Preci, molim vas, uputite me.
Blažena majko, dođi mi sa željama bogova za moju budućnost.
Blaženi Oče, čuvaj mi ženu i sina sa spremnim mačem.
Šapni im da živim samo za to da ih ponovo zagrlim.
Preci, slavim vas.
I pokušaću živeti dostojanstveno kako ste me učili.
Cicero.
Gospodine.
Nije ti teško obavljati svoju dužnost?
Ponekad činim ono što želim.
Sve ostalo vreme, činim ono što moram.
Možda ipak nećemo moći kući.
Jesi li spreman izvršiti svoju dužnost prema Rimu?
Da, oče.
Nećeš biti car.
Ko će mudriji i stariji zauzeti moje mesto?
Moja će vlast preći na Maksimusa, koji će je držati...
dok Senat ponovo ne bude spreman da vlada.
Rim će opet biti republika.
Maksimus. -Da.
Moja te odluka razočarala?
Jednom si mi pisao, i nabrojao četiri glavne vrline.
Mudrost, pravednost, odvažnost...
i umerenost.
Dok sam čitao popis, znao sam da nemam ni jednu od njih.
Ali imam drugih vrlina, oče.
Ambicioznost.
To može biti vrlina kad te tera da se ističeš.
Domišljatost, hrabrost.
Možda ne na bojištu, ali...
postoje razne vrste hrabrosti.
Odanost porodici, i tebi.
Ali nijedna od mojih vrlina nije bila na tvom popisu.
Čak i onda se činilo da me ne želiš za sina.
Preteruješ.
Proučavao sam lica bogova...
tražeći načine da ti ugodim, da budeš ponosan.
Jedna lepa reč, jedan pravi zagrljaj...
da me pritisneš na grudi i čvrsto me stisneš...
bili bi mi na srcu kao sunce hiljadu godina.
Šta to kod mene toliko mrziš?
Jedino što sam ikada želeo, jeste da ostvarim tvoja očekivanja.
Oče. -Komoduse.
Tvoj nedostatak kao sina, moj je neuspeh kao oca.
Oče.
Poklao bih ceo svet, samo da si me voleo!
Maksimuse, car te treba. Hitno je.
Tuguj sa mnom, brate. Naš veliki otac je mrtav.
Kako je umro?
Lekari kažu da nije bolelo.
Izdahnuo je u snu.
Oče.
Tvoj car traži tvoju odanost, Maksimuse.
Prihvati moju ruku.
Pružam je samo jednom.
Kvintuse.
Zdravo, Cezare.
Moram razgovarati sa senatorima. Treba mi njihov savet.
Probudi Gajusa i Falca.
Mač. -Mač.
Maksimuse, budi oprezan, molim te. To nije bilo razborito.
Razborito? Car je ubijen.
Car je umro prirodnom smrću.
Zašto si naoružan, Kvintuse? -Straža!
Ne opiri se, Maksimuse.
Žao mi je. Cezar je rekao svoje.
Jašite do svitanja, a onda ga ubijte.
Kvintuse, pogledaj me. Pogledaj me!
Obećaj da ćeš se brinuti o mojoj porodici.
S porodicom ćeš se sresti u zagrobnom životu.
Klekni.
Blaženi Oče, čuvaj mi ženu i sina
Šapni im da živim samo zato da ih ponovo zagrlim.
Bar mi omogući čistu smrt.
Vojničku smrt.
Mraz, ponekad se zbog njega oštrica zalepi.
Pretorijanče!
Znaš li kada si prošli put bio kod kuće? -Pre dve godine, 264 dana i ovo jutro.
Blaženi Oče, čuvaj mi ženu i sina sa spremnim mačem...
Šapni im da živim samo zato da ih opet zagrlim, jer sve ostalo je prah i vazduh.
Šapni im da živim samo zato da ih opet zagrlim...
Jer sve ostalo je prah i vazduh.
Mama. Vojnici!
Tata! Tata!
Nemoj umreti.
Srešćeš ih opet.
Ne još.
Ne. Očistiće je. Videćeš.
Nemoj umreti.
Baciće te lavovima.
Oni vrede više nego mi.
Je li ti sad bolje?
Čista je. Vidiš?
ZUKABAR, RIMSKA PROVINCIJA
Proksimo!
Stari prijatelju.
Svaki je dan odličan kad si ti tu, ali danas je tvoj najsrećniji dan.
One žirafe koje si mi prodao,
neće da se pare.
Samo hodaju okolo i jedu, a neće da se pare.
Prodao si mi pederske žirafe.
Želim da mi vratiš novac. -Nema šanse.
Daću ti odličnu cenu. -Za šta?
Jesi li video moju novu robu? Dođi ih videti.
Jesu li neki od njih za borbu? Uskoro imam borbu.
Neki su dobri za borbu, a drugi za umiranje.
Mislim da ti treba oboje. -Diži se.
Šta si po zanimanju?
Bio sam lovac.
Kupio sam ga u rudniku soli u Kartagini.
Sedi.
Znak legije.
Dezerter. -Može biti, ali koga briga?
Španac je. -Uzeću ih šest.
Za hiljadu. -Jednu hiljadu?
Samo Numidijac vredi dve hiljade.
Ovi robovi su truli.
Sve to dodaje aromu.
Čekaj, čekaj.
Mogu pregovarati.
Daću ti 2000, i još 4000 za životinje.
To je 5000 za starog prijatelja.
Hajde! Koliko treba da uđem u vlastitu kuću?
Ja sam Proksimo.
Biću vam bliži narednih nekoliko dana...
koji će biti poslednji u vašim bednim životima...
nego ona kuja od vaše majke koja vas je vrišteći donela na ovaj svet.
Nisam za vas dao velik novac da biste mi pravili društvo.
Dao sam ih kako bih zaradio na vašoj smrti.
I kao što je vaša majka bila prisutna na vašem početku...
tako ću ja biti prisutan na vašem svršetku.
A kada umrete, a umrećete...
vaš će odlazak biti uz zvuk...
Gladijatori...
pozdravljam vas.
Žuti.
Dobro.
Crveni. -Crveni.
Španče.
Dosta je za sada!
Doći će njegovo vreme.
Sledeći.
Španče, zašto se ne boriš?
Svi se moramo boriti.
Ja se ne borim.
Ne bih trebao biti ovde, ja sam pisar, zapisujem reči...
i govorim sedam jezika. -Dobro.
Sutra možeš vrištati na sedam jezika.
Možda će pisar osvojiti svoju slobodu.
Slobodu?
Šta moram učiniti?
Uđi u arenu i ubij me.
I njega...
i Numidijca i dezertera.
I još njih stotinu.
Kad više ne bude nikoga za borbu, slobodan si.
To ne mogu učiniti.
Ne?
Ali ja mogu.
Je li to znak tvojih bogova?
Neće li ih to razljutiti?
Bogovi su ti skloni.
Crveno je boja bogova.
Danas će ti trebati njihova pomoć.
Proksimo!
Još uvek ih predvodi German?
Rulja voli varvarina.
Osim toga, zbog njega sam bogat.
Je li se onaj Numidijac ikad borio?
Ne, prvi mu je put.
A onaj, radnik, vojnik?
Španac. Mogao bi biti i evnuh, zbog načina na koji se bori.
Dajem 500 sestercija da će se Numidijac i Španac izvući.
I još 1000 da će se samo Numidijac izvući.
Tražiš da se kladim protiv vlastitog čoveka?
To nije etički. -Šta ako ponudim 2000?
Neki od vas misle da se neće boriti...
a neki da se ne znaju boriti.
Svi to kažu...
dok se ne nađu tamo.
Slušajte.
Ubij! Ubij! Ubij!
Zarijte ovo drugome u meso...
i aplaudiraće vam i obožavati vas zbog toga.
A vi, možda ćete ih početi voleti...
zbog toga.
Na kraju, svi smo mi mrtvi.
Na žalost, ne možemo birati način...
ali možemo odlučiti kako ćemo se suočiti s krajem...
kako bi nas pamtili... kao muškarce.
Vi levo, izbacite štitove!
Vi desno, izvucite mačeve!
Ubij! Ubij!
Stavi ih u parove, crvenog sa žutim.
Sledeći!
Odlazi! -Nama nikada nećeš vladati, Komoduse!
Ulazi u Rim kao heroj osvajač. Ali šta je osvojio?
Daj mu vremena, Grakuse. Mlad je.
Mislim da bi mogao biti dobar.
Za Rim ili za tebe?
Idi svojoj majci, Lusijuse. Ona bi to volela.
Lusijuse!
Majko!
Zdravo, Cezare.
Senatori.
Rim pozdravlja novog cara.
Visosti, vaši verni podanici žele vam dobrodošlicu.
Hvala, Falko.
A što se vernih podanika tiče, nadam se da nisu bili preskupi.
Cezare. -Grakuse.
Ceo se Rim raduje tvom povratku, Cezare.
Ima mnogo toga čime se trebaš pozabaviti.
Da vas uputimo, Cezare, senat je pripremio niz protokola...
kako bi se počeli baviti mnogim problemima u gradu...
počevši od osnovnih zdravstvenih mera u grčkoj četvrti...
kako bi se zaustavila kuga koja tamo već izbija.
Pa, ako Cezar...
Zar ne vidiš, Grakuse?
U tome i jeste problem, zar ne?
Moj otac je sve svoje vreme provodio učeći...
nad knjigama mudrosti i filozofije.
Proveo je suton svog života čitajući svitke iz senata.
A celo to vreme, narod je bio zaboravljen.
Ali senat je narod, veličanstvo izabran od naroda, da govori u ime naroda.
Sumnjam da se većina naroda hrani tako dobro kao ti, Grakuse.
Ili ima tako krasne ljubavnice, Gajuse.
Ja mislim da razumem vlastiti narod.
Onda će Cezar možda biti tako dobar da nas nauči...
iz vlastitog bogatog iskustva.
Ja to zovem ljubav.
Ja sam njihov otac.
Narod su moja deca.
Priviću ih na grudi i čvrsto zagrliti.
Veličanstvo, jeste li ikada zagrlili nekoga ko umire od kuge?
Ne, ali prekineš li me opet, uveravam te da ti hoćeš.
Senatore, moj brat je vrlo umoran.
Ostavite mi svoj popis.
Cezar će učiniti sve što Rim zahteva.
Gospo, kao i uvek...
vaš najmanji dodir, tera na poslušnost.
Ko su oni da mi pridikuju?
Komoduse, senat ima svoju namenu.
Kakvu namenu? Oni samo pričaju.
Trebali bismo biti samo...
ti i ja... i Rim. -Ni ne pomišljaj na to.
Senat je oduvek postojao.
Rim se promenio.
Za vladanje carstvom potreban je car.
Naravno, ali ostavi narodu njegove... -Iluzije?
Tradicije.
Rat moga oca protiv varvara...
i sam je rekao, njime nije postigao ništa. Ali narod ga je voleo.
Narod uvek voli pobede.
Zašto?
Nisu videli bitke.
Šta njih briga za Germaniju?
Briga ih je za sjaj Rima.
Veličina Rima.
A šta je to?
To je zamisao.
Veličanstvenost.
Veličanstvenost je vizija.
Tačno. Vizija.
Zar ne shvataš, Lusila?
Ja ću narodu dati viziju Rima, i narod će me zbog toga voleti.
Ubrzo će zaboraviti razvučene propovedi šačice suvoparnih staraca.
Ja ću narodu dati najveću viziju u životu.
Igre.
Stotinu i pedeset dana igara.
Pametniji je nego što sam mislio. -Pametan.
Ceo bi mu se Rim smejao da se ne boji njegovih pretorijanaca.
Strah i divljenje. Moćan spoj.
Zaista misliš da će to zavesti narod?
Mislim da on zna šta je Rim. Rim je rulja.
Izvedi im magiju i odvratićeš im pažnju.
Oduzmi im slobodu i dalje će urlati.
Žila kucavica Rima, nije mermer senata.
To je pesak koloseuma.
On će im prikazati smrt, a oni će ga zbog toga obožavati.
Samo ubijaš i ubijaš.
Rulja ne želi koljača, želi heroja.
Želimo da se vraćaju.
Nemoj ih samo iskasapiti, upamti da si ti zabavljač.
Španac.
Zabavljaj!
Ne zabavljate se?
Niste li zato ovde?
Španac! Španac!
Šta ti želiš?
Devojku?
Dečaka?
Poslao si po mene.
Jesam.
Dobar si, Španče, ali ne baš tako dobar.
Mogao bi biti izvanredan.
Od mene se traži da ubijam i ja ubijam.
To je dovoljno.
To je dovoljno za provincije, ali ne i za Rim.
Mladi je car, organizovao niz spektakala...
u spomen na svog oca Marka Aurelija.
Meni je to zabavno, jer nas je Marko Aurelije,
mudri, sveznajući Marko Aurelije, ukinuo.
I tako, nakon pet godina siromaštva po selima prepunim buva...
konačno se vraćamo tamo gde pripadamo...
u Koloseum...
Trebao bi videti Koloseum, Španče.
Pedeset hiljada Rimljana...
gleda svaki zamah tvog mača...
zahtevajući da zadaš smrtonosni udarac.
Tajac pre nego što udariš i buka nakon toga.
Sve je glasnija... Sve je glasnija poput...
oluje...
Kao da si bog groma.
Bio si gladijator?
Jesam.
Izborio si se za slobodu?
Pre mnogo vremena, car mi je uručio rudius.
To je običan drveni mač.
Simbol tvoje slobode.
Dodirnuo mi je rame i bio sam slobodan.
Znao si Marka Aurelija?
Nisam rekao da sam ga znao. Rekao sam da mi je jednom dodirnuo rame.
Pitao si me šta želim.
I ja želim stati pred cara poput tebe.
Tada me slušaj.
Uči od mene.
Nisam bio najbolji zato što sam brzo ubijao.
Bio sam najbolji jer me gomila volela.
Osvoji gomilu i osvojićeš slobodu.
Osvojiću gomilu.
Daću im nešto što nikad ranije nisu videli.
Ići ćemo zajedno u Rim...
i doživeti krvave avanture.
Ta će nas divna bludnica dojiti...
dok ne budemo debeli i sretni, i više ne možemo sisati.
A onda, kad dovoljno ljudi pogine...
možda ćeš dobiti slobodu.
Evo. Koristi ovo.
Tamo negde, moj zavičaj, moj dom.
Moja žena priprema hranu.
Kćerke donose vodu sa reke.
Hoću li ih ikada opet videti?
Mislim da neću.
Veruješ li da ćeš ih ponovo videti kad umreš?
Mislim da hoću.
Ali, umreću uskoro.
One neće umreti još mnogo godina.
Moraću čekati.
Čekao bi?
Naravno.
Znaš, moja žena...
i sin, već me čekaju. -Videćeš ih opet.
Ali ne još.
Ne još, osim ako...
Ne još.
Napolje!
Drago mi je ponovo te videti, stari prijatelju.
Donesi mi bogatstvo.
Jesi li ikad video nešto slično?
Nisam znao da čovek može sagraditi tako nešto.
Osvoji gomilu.
Ulazi. Kreni.
Unutra.
Tako dobro spava jer je voljen.
Dođi, brate. Kasno je.
Napraviću od Rima čudo za sva vremena.
To je ono što Grakus i njegovi prijatelji ne razumeju.
Od svih mojih želja puca mi glava.
Komoduse, popij ovaj napitak.
Mislim da je skoro pravi trenutak.
Mogao bih najaviti raspuštanje senata na proslavi u čast našeg oca.
Misliš li da bih trebao?
Je li narod spreman?
Mislim da ti je sad potreban odmor.
Hoćeš li ostati sa mnom?
Još se uvek bojiš mraka, brate?
Još.
Uvek.
Ostani noćas sa mnom. -Znaš da neću.
Onda me poljubi.
Spavaj, brate.
To što imam gluvoneme sluge, osigurava mi duži život.
Hapse skoliste.
Svakoga ko se usudi progovoriti.
Čak i satiričare i hroničare.
I matematičare.
Sve kako bi nahranili arenu.
Senat nije odobrio opsadno stanje.
Ovaj teror u potpunosti sprovode pretorijanci.
Bojim se izaći kad padne noć.
Više bi se trebao bojati svojih aktivnosti tokom dana.
Senat je pun njegovih špijuna.
koje vodi onaj svodnik, Falko.
Ali šta namerava? To mi zaokuplja misli.
Provodi dane opsednut planiranjem festivala u čast tvog oca.
Zanemaruje i najosnovnije zadatke vlade.
Šta namerava?
I čime to plaća?
Ove dnevne igre staju bogatstvo, a nema novih poreza.
Budućnost.
Budućnost plaća za to.
Počeo je prodavati rezerve žita.
To ne može biti istina.
Prodaje rimske rezerve žita.
Narod će gladovati za dve godine.
Nadam se da uživaju u igrama jer će uskoro umreti zbog njih.
Rim mora saznati za to. -Kako?
Raspustiće senat.
Ko će im reći pre nego bude prekasno? Ti, Grakuse?
Ti, Gajuse.
Hoćeš li održati govor pred senatom i optužiti mog brata?
A zatim gledati svoju porodicu u Koloseumu?
Ko bi se usudio?
Svaki dan živim u zatvoru straha jer je moj sin naslednik.
On mora umreti.
Kvintus i pretorijanci bi preuzeli vlast.
Ne. Odreži joj glavu i zmija ne može napasti.
Lusila, Gajus je u pravu.
Dok ne neutrališemo pretorijance, ništa ne možemo postići.
Ništa nećemo učiniti? -Ne, dete.
Zadržaćemo sve za sebe. Pripremaćemo se.
Sve dok mu narod daje podršku, mi nemamo uticaja.
Mi smo vazduh.
Ali svakim danom on stvara nove neprijatelje.
Jednog će dana imati više neprijatelja nego prijatelja.
Tog ćemo dana delovati.
Tada ćemo zadati naš udarac.
Ali do tad, bićemo popustljivi.
Bićemo poslušni.
I bićemo neverni.
Dobro, dosta je.
Car želi borbe, a ja ne želim žrtvovati svoje najbolje borce.
Gomila želi borbe, pa im car daje borbe.
A ti dobijaš bitku kod Kartagine. -Pokolj kod Kartagine.
Zašto ne odete do zatvora i pokupite sve prosjake i lopove?
Učinili smo to.
Ako se želiš rešiti najboljih gladijatora u celom carstvu, onda ja želim dvostruku cenu.
Dobićeš cenu po svom ugovoru ili ću ti ga poništiti.
To ti se ne sviđa?
Onda možeš otpuzati natrag u onu smrdljivu rupu iz koje si došao.
Gladijatore, jesi li ti onaj kog zovu Španac?
Da.
Rekli su mi da si gorostas.
Rekli su mi da možeš zdrobiti ljudsku lubanju jednom rukom.
Ljudsku? Ne.
Dečju.
Imaju li dobre konje u Španiji? -Među najboljima.
Ovo je Argento,
a ovo je Skarto.
To su bili moji konji.
Oduzeli su mi ih.
Sviđaš mi se, Španče. Navijaću za tebe.
Dozvoljavaju ti da gledaš igre? -Moj ujak kaže da me to čini jačim.
A šta kaže tvoj otac? -Moj otac je mrtav.
Gospodaru Lusijuse, vreme je.
Moram ići.
Zoveš se Lusijus?
Lucijus Varus, po ocu.
Kad car uđe podignite oružje, pozdravite ga...
a zatim govorite zajedno.
Gledajte caru u lice, i ne okrećite mu leđa.
Idite i umrite časno.
Mi koji ćemo umreti, pozdravljamo te!
Danas, posežemo u svetu prošlost...
kako bismo vam prikazali...
drugi pad moćne Kartagine!
U jalovoj ravnici Zarme...
stajahu nepobedive vojske...
varvarina Hanibala.
Okrutni plaćenici i ratnici...
iz svih brutalnih zemalja...
spremni na nemilosrdno...
pustošenje i osvajanje.
Vašem je caru, zadovoljstvo predstaviti vam...
varvarsku hordu!
Je li neko ovde bio u vojsci?
Da. Služio sam kod vas kod Vindobone.
Možeš mi pomoći.
Šta god izašlo kroz ovu kapiju...
imamo veće šanse preživeti ako sarađujemo.
Shvatate li?
Ako se držimo zajedno, preživećemo.
Car ima zadovoljstvo predstaviti vam legionare...
Skipia Afrikanusa!
Do smrti!
Ubij! Ubij! Ubij!
Držite se blizu.
Sabijmo se!
Držite se blizu. Više redova!
Spojite štitove. Kao jedan.
Drži!
Kao jedan!
Odlično!
Drži!
Vraćaju se! Ostanite uz mene!
Jedna kolona!
Istorija mi nije jača strana, Kasijuse...
ali ne bi li varvari trebali izgubiti bitku kod Kartagine?
Da, veličanstvo.
Oprostite, veličanstvo.
Ne, baš volim iznenađenja.
Ko je on?
Zovu ga Španac, veličanstvo.
Želim ga upoznati. -Da, veličanstvo.
Napred! Oružje pripremi!
Bacite oruzje.
Gladijatore, car te želi videti.
Stojim caru na usluzi.
Diži se.
Tvoja je slava sasvim zaslužena, Španče.
Mislim da nikad nije bilo gladijatora ravna tebi.
Ovaj mladić tvrdi da si ti novi Hektor. Ili Herkul?
Zašto nam se junak ne otkrije i kaže nam svoje pravo ime?
Imaš neko ime.
Ime mi je Gladijator.
Kako se usuđuješ okrenuti mi leđa?
Robe!
Skini kacigu i reci mi svoje ime.
Ime mi je Maksimus Desimus Meridius...
zapovednik sam severnih vojski...
general Feliks legija...
odani sluga pravoga cara, Marka Aurelija...
otac ubijenog sina...
muž ubijene žene...
i osveta će biti moja, u ovom ili sledećem životu.
Oružje!
Živi! Živi! Živi! Živi!
Straža, mirno!
Maksimus! Maksimus! Maksimus! Maksimus!
Oče.
Zašto je još uvek živ?
Ne znam.
Ne bi trebao biti živ.
To me uzrujava.
Strašno sam uzrujan.
Učinio sam što sam morao učiniti.
Da je bilo onako kako je otac želeo, carstvo bi se raspalo.
Ti to shvataš. -Da.
Kako si se osećala kad si ga videla?
Nisam ništa osećala.
Duboko te ranio, zar ne?
Ne dublje nego ja njega.
Lagali su mi u Germaniji.
Rekli su mi da je mrtav.
Ako mi lažu, ne poštuju me.
Ako me ne poštuju, kako me ikada mogu voleti?
Onda moraš dati legijama na znanje...
da njihova izdaja...
neće proći nekažnjeno.
Sirota moja sestro.
Ne bih ti hteo biti neprijatelj.
Šta ćeš učiniti?
Ovuda.
Bogate gospođe dobro plaćaju da ih zadovoljavaju najhrabriji borci.
Znao sam da će tvoj brat poslati ubice.
Nisam znao da će poslati najboljeg.
Maksimuse, on ne zna.
Moja je porodica živa spaljena i razapeta na krst.
Nisam znala ništa... -Ne laži!
Plakala sam za njima.
Kao što si plakala za svojim ocem?
Od tog dana živim u tamnici straha.
Ne smem žaliti za ocem zbog straha od svog brata.
Živim u strahu svakog trenutka i svakog dana...
jer mi je sin prestolonaslednik.
I te kako sam plakala.
Moj je sin...
bio nedužan.
I moj je.
Mora li i moj sin umreti pre nego mi poveruješ?
Zar je važno verujem li ti ili ne?
Bogovi su te poštedeli. Zar ne shvataš?
Danas sam videla kako je rob postao moćniji od rimskog cara.
Bogovi su me poštedeli?
U njihovoj sam milosti, a jedino mogu zabaviti rulju.
To jeste moć.
Ta rulja je Rim, i dok Komodus upravlja njima, on upravlja svime.
Slušaj me.
Moj brat ima neprijatelje, većinom u senatu.
Ali dok ga narod sledi...
niko mu se neće usuditi suprotstaviti osim tebe.
Protiv njega su, a ipak ne čine ništa.
Ima nekoliko političara koji su svoj život posvetili Rimu.
Pogotovo jedan.
Ako se uspem dogovoriti, hoćeš li se sastati s njim?
Zar ne shvataš?
Ja mogu noćas umreti u ovoj ćeliji, ili sutra u areni.
Ja sam rob!
Šta ja uopšte mogu promeniti?
Taj čovek želi ono što i ti želiš.
Onda neka on ubije Komodusa!
Nekad sam poznavala jednog čoveka...
plemenitog čoveka, čoveka od principa...
koji je voleo mog oca...
i moj je otac voleo njega.
Taj je čovek dobro služio Rimu.
Taj čovek više ne postoji.
Tvoj je brat dobro obavio posao.
Dopusti da ti pomognem.
Da...
možeš mi pomoći...
Zaboravi da si me ikad poznavala...
i ne dolazi više ovamo.
Straža! Dama je završila sa mnom.
Kako se zoveš?
Julian Kras.
Ime?
Marko, veličanstvo.
Ime mog oca.
Sigurno su znali za Maksimusov beg kad su pronašli tela četvorice muškaraca.
Mislili su da se radi o varvarskom napadu.
To su dobri ljudi, veličanstvo. Odani su caru.
Možda si onda ti znao, a nisi mi rekao.
Nisam znao.
Nisi znao?
Ali general uvek sve ima pod nadzorom. Uvek komanduje, zar ne?
Da, Cezare.
Onda izdaj naređenje. Reci.
Pusti.
Maksimuse.
Komandovao si legijama? Ostvario si mnoge pobede?
Da. -U Germaniji?
U mnogim zemljama.
Generale!
Imaš slavno ime.
On mora okaljati tvoje ime pre nego ubije tebe.
Da, na drugom kraju.
Senatore Gajuse. -Zdravo.
Senatore Grakuse.
Ne vidimo te da često uživaš u zadovoljstvima proste gomile.
Ja se ne pretvaram da sam čovek iz naroda, senatore...
ali se trudim biti čovek za narod.
Narode Rima!
Četvrtog dana Antiohije...
možemo slaviti 64. dan igara.
U svojoj veličanstvenoj dobroti...
car se udostojio počastiti rimski narod...
istorijskom završnom borbom.
Posle pet godina u penziji, danas se vraća u Koloseum...
Cezaru je drago predstaviti vam...
jedinog nepobeđenog šampiona...
u istoriji Rima...
legendarnog Tigrisa...
iz Galije!
On jako dobro zna kako manipulisati ruljom.
Marko Aurelije je imao san koji se zvao Rim, Proksimo.
To nije to. To nije to.
Marko Aurelije je mrtav, Maksimuse.
Mi smrtnici smo samo senke i prah.
Senke i prah, Maksimuse!
Kao predstavnik škole za obuku Antonjusa Proksima...
Cezar vam sa ponosom predstavlja...
Aeliusa Maksimusa!
Prihvataju ga kao da je jedan od njih.
Rulja je prevrtljiva, brate. Zaboraviće ga za mesec dana.
Ne, puno pre toga.
Dogovoreno je.
Mi koji ćemo umreti, pozdravljamo te.
Uz tebe smo, Maksimuse!
Vuci, vuci!
Otpusti! Otpusti!
Ubij! Ubij! Ubij! Ubij!
Maksimus milosrdni!
Napred, pripremite oružje!
Šta da radim sa tobom?
Ti jednostavno ne želiš...
umreti.
Jesmo li mi toliko različiti?
Ti ubijaš kad moraš...
kao i ja.
Ja moram oduzeti samo još jedan život. Onda je gotovo.
Onda ga oduzmi sada.
Kažu mi da je tvoj sin...
cvilio poput devojčice, dok su ga razapinjali na krst.
A tvoja je žena...
stenjala poput kurve...
dok su je uzastopno silovali...
ponovo, i ponovo.
Vreme za vaše veličanje samog sebe uskoro će proći...
visosti.
Generale! -Cicero!
Gde ste ulogoreni? -U Ostiji.
Volimo te, Maksimuse! -Slava pobedniku!
Reci ljudima da im je general živ. Potraži me.
Kreći! -Potraži me!
Čuju li te?
Ko?
Tvoja porodica, u zagrobnom životu?
Da. -Šta im kažeš?
Mom sinu...
kažem da ću ga uskoro opet videti...
i da spusti pete kad jaše.
Mojoj ženi...
to te se ne tiče.
Sad vole Maksimusa zbog njegovog milosrđa.
Zato ga ne mogu tek tako ubiti jer ispadam još nemilosrdniji.
Sve je to poput neke velike noćne more.
On ti prkosi.
Svaka njegova pobeda je izraz prkosa.
Rulja to uviđa, a isto tako i senat.
Dok je on živ, oni su svakim danom sve hrabriji.
Ubijte ga. -Ne.
Neću od njega napraviti mučenika.
Kad sam danas posetio senat...
namerno sam im rekao da rezervama žita plaćam igre.
Jesi li primetio šta se dogodilo?
Ništa. -Tako je. Ništa.
Ni jedna reč prigovora.
Čak je i drski senator Grakus bio tih poput miša.
Zašto?
Kažu mi da...
postoji neka morska zmija...
koja na veoma neobičan način privlači svoju žrtvu.
Legne na dno mora kao da je ranjena.
Neprijatelji joj se tada približe...
a ona i dalje leži sasvim mirno.
Njezini neprijatelji je tada počnu grickati...
a ona je i dalje mirna.
Dakle...
mi ćemo mirno ležati...
i pustiti neprijatelje da nam priđu i da nas grickaju.
Neka se svaki senator prati.
Cicero, prijatelju stari. Mislio sam da te možda vidim poslednji put.
Mislio sam da si mrtav. -Zamalo.
Koliko su dugo ljudi u Ostiji? -Cele zime.
I kako izgledaju? -Debeli su i dosadno im je.
Ko im komanduje? -Neki glupan iz Rima.
Kad mogu biti spremni za borbu?
Za tebe, sutra.
Moraš nešto učiniti za mene.
Dođite videti. Ako niste bili u areni, ovde možete gledati predstavu.
Gorostas Maksimus pobeđuje našeg cara Komodusa.
Šta da radimo? On prkosi svima...
Bože!
Gospo? Služio sam vašem ocu kod Vindobone.
Nazad. -Gospo.
Služio sam vašem ocu kod Vindobone.
Nazad!
I služio sam generalu Maksimusu. Još uvek mu služim.
Stani.
Udaljite se.
General javlja da će se sastati sa vašim političarom.
Za tvoju odanost, vojniče. -Hvala, gospo.
Ostavi nas.
Senatore Grakuse.
Generale.
Nadam se da moj dolazak dovoljno dokazuje...
da mi možete verovati.
Senat je uz vas? -Senat?
Da. Mogu govoriti u njihovo ime.
Možete li kupiti moju slobodu i prokrijumčariti me iz Rima?
S kojom svrhom?
Izvedite me van zidina grada.
Pripremite odmorne konje za odlazak u Ostiju.
Moja vojska je tamo.
Do večeri drugoga dana, vratiću se predvodeći 5000 ljudi.
Ali sve legije imaju nove komandante, odane Komodusu.
Neka me moji ljudi vide živog i videćete kome su odani.
To je ludost.
Sto godina nijedna rimska vojska nije ušla u grad.
Neću menjati jednu diktaturu za drugu!
Vreme polovičnih mera i govora je prošlo, senatore.
A posle vašeg veličanstvenog prevrata, šta onda?
Povešćete svojih 5000 ratnika i otići?
Otići ću.
Vojnici će ostati radi vaše zaštite...
pod nadzorom senata.
Znači...
kad ceo Rim bude vaš, samo ćete ga tako vratiti narodu?
Recite mi zašto.
Jer je to bila poslednja želja čoveka na samrti.
Ja ću ubiti Komodusa.
Sudbinu Rima prepuštam vama.
Marko Aurelije vam je verovao.
Njegova kći vam veruje.
Ja ću vam verovati.
Ali imamo malo vremena.
Dajte mi dva dana...
i otkupiću vam slobodu.
A vi...
Vi ostanite živi...
inače sam ja mrtav.
Sad moramo ići.
Čekaće te. Stoji u podnožju kolosa. Pronaćiće te.
Neće uspeti.
Car previše zna.
A što se mene tiče...
postaje opasno.
Bićeš isplaćen po mom povratku.
Dajem ti reč.
Svoju reč? Šta ako se ne vratiš?
Proksimo, sećaš li se šta znači imati poverenja?
Poverenja?
U koga da imam poverenja?
Ja ću ubiti Komodusa. -Zašto bih ja to hteo?
On me je učinio bogatim.
Znam da si čovek od reči, generale.
Znam da bi umro za čast.
Umro bi za Rim.
Umro bi za uspomenu na svoje pretke.
Ja, s druge strane...
Ja sam zabavljač.
Straža!
Ubio je čoveka koji te oslobodio.
Pretorijanci, gospodaru.
Stoj!
Gde si bila?
Poslao sam po tebe.
Molim te, brate.
Šta te muči?
Ima li Grakus novog ljubavnika?
Ne znam.
Mislio sam da si se sastala s njim.
On širi zarazu na sve poput trbušnog tifusa.
Radi zdravlja Rima, senatu treba pustiti krv.
I on će pustiti krv.
Vrlo brzo.
Ali ne noćas.
Sećaš li se šta je otac jednom rekao?
"San...
'strašan san...
život je."
Misliš li da je to tačno?
Ne znam.
Ja mislim da jeste.
A ja ga samo s tobom mogu podeliti.
Otvori usta.
Znaš da te volim.
I ja tebe.
Napolje. Izlazi!
Kreći!
Čestitam, generale.
Imaš vrlo uverljive prijatelje.
Moj brat je zatvorio Grakusa.
Ne usuđujemo se duže čekati. Moramo krenuti noćas.
Proksimo će doći u ponoć i odvesti te do vrata.
Tvoj sluga, Cicero, čekaće te tamo s konjima.
To si sve ti sredila?
Da.
Previše rizikuješ.
Moram za puno toga ispaštati.
Ne moraš ispaštati nizašta.
Voliš svog sina. Jaka si zbog njega.
Umorna sam od toga.
Moj brat mrzi ceo svet, a tebe više od svih.
Jer me tvoj otac odabrao. -Ne.
Jer te je moj otac voleo.
I jer sam te ja volela.
Nekada davno.
Jesam li tada bila jako drukčija?
Više si se smejala.
Celog sam života bila usamljena...
osim s tobom.
Moram ići.
Da.
Evo ti! Evo!
I gotov si.
Nije li kasno za igru legionara?
Ja nisam legionar.
Nisi legionar? -Ja sam gladijator.
Gladijator?
Gladijatori se bore samo na igrama.
Ne bi li radije bio veliki rimski ratnik poput Julija Cezara?
Ja sam Maksimus, spasitelj Rima!
Spasitelj Rima?
A ko je to rekao?
Gde je Lusijus?
Kod cara.
Nije moguće. -Jeste.
Uzela ju je iz korpe...
i priljubila na prsa, baš iznad srca.
Ugrizla ju je za prsa?
Da.
Znaš, Lusijuse, ponekad se dame...
ponašaju vrlo čudno i rade vrlo čudne stvari u ime ljubavi.
Ja mislim da je to glupo.
I ja.
Sestro, pridruži nam se.
Čitao sam dragom Lusijusu.
I ja sam čitao. -Da.
On je veoma pametan dečak. Jednog će dana biti sjajan car.
Čitali smo o velikom Marku Antoniju i njegovim pustolovinama u Egiptu.
I kraljica se ubila zmijom.
A samo da čuješ šta se dogodilo našim precima.
Budeš li jako dobar, sutra naveče ispričaću ti priču o caru Klaudiju.
Izdali su ga...
oni koji su mu bili najbliži.
Njegova krv.
Šaputali su u tamnim uglovima...
i izlazili kasno naveče...
te kovali zaveru.
Kovali zaveru.
Ali car Klaudije je znao da nešto smeraju.
Znao je da su marljivi kao pčele.
Jedne je večeri seo s jednom od njih...
pogledao ju je...
i rekao...
"Reci mi, šta to radiš...
marljiva pčelice...
inače ću uništiti one koji su ti najdraži.
"Gledaćeš kako se kupam u njihovoj krvi."
Caru je bilo slomljeno srce.
Pčelica ga je povredila jače nego je to iko ikada mogao.
Šta misliš, šta je posle bilo, Lusijuse?
Ne znam, ujače.
Pčelica mu je sve ispričala.
Otvori, u carevo ime!
Proksimo!
Otvori vrata u carevo ime!
Otvori vrata!
Otvori vrata, Proksimo.
Želiš li umreti, starče?
Evo.
Sve je spremno.
Izgleda da si zaradio svoju slobodu.
Preti li ti opasnost da postaneš dobar čovek?
Juba. -Protivnici cara moraju umreti!
Otvori vrata!
Vuci!
Kreni! Napravi kolonu sleva!
Treba mi samo par trenutaka, stoga čuvajte vlastite živote.
Ako ne želite učestvovati u ovome, vratite se u ćelije.
Čekaćemo te ovde, Maksimuse.
Snaga i čast. -Krenite.
Snaga i čast.
Nišani. Nategnite lukove!
Senke i prah.
Žao mi je.
Gotovo je.
Šta s mojim nećakom?
A šta sa njegovom majkom?
Trebaju li oni deliti sudbinu njezinog ljubavnika?
Ili trebam biti milosrdan?
Komodus Milosrdni.
Lusijus će sada biti kod mene.
A ako me njegova majka...
samo pogleda...
onako kako mi se ne sviđa...
on će umreti.
Ako ona odluči
biti plemenita...
i oduzme sebi život...
on će umreti.
A ti...
ti ćeš me voleti...
kao što sam ja tebe voleo.
Daćeš mi naslednika...
čiste krvi...
tako da će Komodus i njegovo potomstvo...
vladati hiljadu godina.
Nisam li milostiv?
Ja sam vojnik. Izvršavam.
Ništa se ne događa onome kome priroda to nije namenila.
Zovu te.
Generala...
koji je postao rob.
Roba koji je postao gladijator.
Gladijatora koji se suprotstavio caru.
Izvanredna priča.
Sad narod želi znati kako priča završava.
Zadovoljiće ih samo slavna smrt.
A šta je veličanstvenije...
nego izazvati samog cara u velikoj areni?
Borio bi se protiv mene?
Zašto ne?
Misliš li da se bojim?
Mislim da se celog života bojiš.
Za razliku od Maksimusa Nepobedivog koji ne zna za strah?
Znao sam čoveka koji je rekao: "Smrt nam se svima smeši.
"Jedino joj možeš uzvratiti osmeh."
Pitam se, je li se tvoj prijatelj nasmešio vlastitoj smrti?
Ti to moraš znati.
Bio je to tvoj otac.
Voleo si mog oca, znam...
ali i ja sam.
To nas čini braćom, zar ne?
Nasmeši mi se sada, brate.
Stavite mu oklop. Sakrijte ranu.
Stanite u krug!
Kvintuse, mač.
Daj mi svoj mač.
Mač! Dajte mi mač!
Mačeve u korice.
Oslobodi moje ljude.
Senator Grakus biće vraćen u službu.
Bio je jednom san koji se zvao Rim.
Ostvariće se.
To su želje Marka Aurelija.
Oslobodite zatvorenike. Idite!
Lusijus je na sigurnom.
Pođi prema njima.
Kod kuće si.
Je li Rim vredan života jednog dobrog čoveka?
Nekad smo u to verovali.
Učinite da opet verujemo.
Bio je vojnik Rima.
Odajte mu počast.
Ko će mi pomoći da ga ponesem?
Sada smo slobodni.
Srešćemo se opet.
Ali ne još.
Ne još.